ÅR 1988. SOVJETUNIONEN FØRER KRIG I AFGHANISTAN PÅ NIENDE ÅR.
KRASNOJARSK, SIBIRIEN DEN 1. JANUAR 1988
- Græd ikke. - Nej.
- Det er kun to år. - Her!
- Tshugainov! - Her!
- Er Rjabokon her? - De slæber ham!
Lad ikke fjenden slippe igennem!
Mor!
Nu er vi nødt til at skilles.
Den her er til dig.
Brødre, grænsen er låst, men vi har nøglen i lommen.
Herover med bagagen.
ØI og brændevin på disken!
Din dame? Har du allerede fortrudt, hva'?
Hun spredte ikke benene, vel?
Bare rolig, der skal nok dukke fyre op, som kan tæmme hende.
- Hvad er det? - Farver.
Og hvad har menig tænkt sig at male? Hjulene på panserkøretøjerne?
Tænk, at han ikke tog et staffeli med.
Gioconda!
Tror du, hun venter på dig?
Du skriver breve, mens hun får den i alle huller.
- Hvorfor er du på nakken af mig? - Vil du stikke mig en? Kom an!
Kom bare an!
Bare rolig, min ven. Jeg skal nok få dig gjort til en soldat.
Kender du reglementets første bud?
Soldaten skal udholde alle soldaterlivets strabadser.
Et jakkesæt? Tror du måske, du skal til fest?
- Jeg havde ikke andet. - Vi bytter. Du får smøger af mig.
Jeg har nogle ærinder i byen. Disco og damer. Er du med?
- Ja, men det går ikke. - Forkert svar.
Det er en drøm at være i hæren. Jeg vil ikke vågne.
- Er du færdig? - Selvfølgelig.
- Fjern klædet. - Selvfølgelig.
- En drøm, siger du? - Nemlig.
- Hvad laver du? - Stå stille, røvhuller! Stå stille!
Slap dog af, knægt.
Hvad var det, der stod i reglementet om strabadser?
Kan du huske det?
Sådan. Nu kan du gøre resten selv.
Drenge, hvor er sjette kompagni?
Hvor er Rambo på vej hen? Fis af.
- Slap af, Tshugun. - Hvad mener du?
- Hvad hedder du? - Volodja Vorobjov.
Ljutajev, Oleg. Men de kalder mig Nitten.
Ruslan. Volodja. Gioconda.
Stas. Seryi.
Rjaba. Tshugun.
Indtil videre er alle her.
Flyt røven.
Sæt dig. Spurv.
Hvad skete der så, Rjaba?
Kort fortalt: Jeg vågner om morgenen. Det summer i skallen.
Jeg tvinger øjnene op. Men hvor er jeg?
Jeg anede ikke, hvordan jeg var havnet der.
Ved siden af mig ligger en pige, nøgen...
Over for mig står hende far som ved en ligkiste.
"Nu er du på røven, knægt. Hun er mindreårig."
Pigen trækker dynen op over dusken og kigger uskyldigt ned i gulvet.
Smuk er hun ikke. Hun ligner en bulldog.
"Den går ikke, farlil."
"Hellere hoppe ud foran en kampvogn end at hoppe på hende."
Ville jeg nå hertil, før han fik fat i politiet?
Jeg giftede mig i går. Alt på en gang. Bryllup og afsked.
Så tillykke da.
- En skønhed. - Hun sagde: "Nu er jeg din."
Hun synes, jeg er et fjols at rejse bort -
- og lade hende more sig i to år.
Hun græd hele natten. Jeg forlod min hustru uberørt.
Jeg kommer hjem og tjekker varerne, og hvis de er rørt, dræber jeg hende.
Sådan lød min afsked.
Det er ham derovre! Ham i jakkesættet!
Alt i orden, drenge. Jeg skal selv kronrage dig, skal jeg.
Det der er Afghanistan-folk.
Kom bare an, din svans!
9. KOMPAGNI
FERGANA, UZBEKISTAN, DAG 3
Hvor kommer du fra?
- Fra Grozny. - Hvorfra?
Fra Grozny.
Så kan du hedde Pinochet.
- Hvabehar? - Pinochet.
Hvorfor Pinochet?
Det ved jeg ikke. Men hvorfor ikke Pinochet?
Er han en af vores?
- Sikke et fjæs. - Hvor kommer I klovne fra?
Fra Sibirien, hr. Kommandant.
- Jeg er premierløjtnant Dygalo. - Hvabehar?
Hører I dårligt? Af sted! Alle skal op! Se at komme i gang!
Op i geled! Man har huen på i geleddet!
Stå ret!
Vi har tydeligvis ingen blinde iblandt os.
Bag det bjerg ligger Afghanistan. For at I ikke skal dø med det samme, -
- skal jeg plage jer døgnet rundt de næste tre måneder -
- fra og med nu!
Nogen spørgsmål? Ingen spørgsmål.
Højre om!
Følg mig til barakkerne.
Ilmarch. Bøj armene ved albuerne. March!
- Efternavn? - Menig Rjabokon.
- Efternavn? - Tshugainov.
Dit bælte er ikke en æggebakke.
- Efternavn? - Menig Bekbulatov.
Menig Stasenko.
Menig Petrovskij.
- Er det dig, der er kunstner? - Ja, premierløjtnant.
Hvad laver du her?
I det civile tegnede du nøgne damer og blomster.
Hvis vi skal tro på Freud, -
- så sublimerer kunsten de ubevidste instinkter. Selv de voldsomme.
De deler næppe mit synspunkt, da Sovjet ikke anerkender Freuds lære.
- En intellektuel. - Deri er jeg skyldig.
De kan jo prøve at kurere mig.
Regel nummer 1:
En soldat er altid klar til angreb.
- Godt. Efternavn. - Menig Ljutajev!
Regel nummer 2: Klogere end en officer er ingen anden end en ældre officer.
Glem, hvem I er, og hvad I vidste før.
Her er I hverken gode eller dårlige kunstnere.
I er ingenting. End ikke mennesker.
I er lort.
Men jeg skal gøre jer til mandfolk. Med disse to hænder.
- Er det forstået? - Javel!
Jeg hørte jer ikke. Højere!
Gruppe 1 har lettere udrustning.
Løb du med din lette udrustning ud i buskene med din dame.
Her er ens liv i større sikkerhed, jo mere ammunition man slæber på.
Opgave: At udslette fjenden.
Tage toppen, sikre stillingerne. Meld jer efter opgaven.
Kammerat premierløjtnant, gruppe 2 er klar!
I geled!
Llmarch!
I gennemførte ikke opgaven. I er alle døde! Dig og dig og dig!
Lortelæs pakket ind i 200 kilos zinkkister.
En passerende kolonne havner i baghold.
Hvad kan en enkelt salve mon udrette -
- oppe på et plateau som det der? Fik I den? Op!
Dødninge, på med hjelmene! Ned i ilmarch!
Løb!
Bare man dog var i Afghanistan.
- Spurv. - Hvad er der?
Tag lige og pis for mig. Jeg orker ikke selv.
Se der. Snehvide!
Kom herover! Snehvide!
Snehvide! Kom her! Kom herover til os! Vær ikke bange!
Nu har man jo stådreng hele natten.
Hvem er hun?
Har du ligget i koma? Snehvide, sygepasserens datter.
Der er gang i hende. Hun har bollet det halve Afghanistan.
Hun siges at være storslem. Du knepper ikke hende, det er omvendt.
- Det er en sygdom at være sådan. - Kig dig selv i røven.
- Kan man arrangere noget med hende? - Hvad er der at arrangere?
Hun fungerer vel som en Kalashnikov.
Man skal bare forbi to vagter.
De er ligeglade, de skal snart af sted.
De bliver ikke sendt længere væk.
Vi skal blive her i tre måneder.
Så løjer det af.
Hør nu her, Ljuty.
Ville du hoppe på sådan et kadaver, som 40 andre har tygget i?
- Nej. - Heller ikke mig.
Hvis der bliver serveret lort, sulter jeg hellere.
Jaså? Jeg har ellers ædt lort.
Jeg mener det.
Har du nogensinde været så udsultet, at du ikke kunne sove?
Om aftenen fik vi tre skefulde trælim, og så tordnede vi rundt i byen -
- og gloede gennem vinduerne på fyre som dig, der jagtede damer.
Er du med? Og alle tøserne var som hende, og jeg fik aldrig andre.
- Drenge, hold nu op med... - Knyt sylten, fuglemand.
Bland dig uden om mine sager, så blander jeg mig uden om dine.
Måske er hun bedre end din tøs.
- Tigger du om en røvfuld? - Ljuty.
Hvem er sovjethærens desant?
Sovjethærens desant er krigsmagtens styrke, stil og stolthed!
Hvem er sovjethærens desant?
Et forbillede, genstand for tåbers og civilisters misundelse!
Og hvem er så I?
Vi er aspirantregimentet og Deres personlige skamplet!
Hør engang. Han er fuldblodsidiot.
Overhovedet ikke. Men der er noget, jeg ikke forstår.
Hvorfor går gruppe 1 altid i forvejen -
- og holder en times rygepause, mens vi slider i det?
Det er der nok intet at gøre ved, men vi kunne måske skiftes til det.
De har en klog leder.
Vi har Dygalo. Med andre ord: En idiot.
Sikke en tjans han har, det røvhul.
Han er stjernepsykopat.
Hele hans trop stillede træskoene i Afghanistan.
Undtagen ham.
Herfra skriver han til ministeren, at han vil tilbage til fronten.
Hvem har brug for en galning dér?
Det er derfor, han er så vred.
Vi er nede i lortet, her skal der knofedt til.
Kompagni, vækning!
Uniform nummer fire! Opstilling!
Hvorfor slentrer I rundt som gravide kællinger?
Hvorfor smøler I?
I er ikke soldater, men gravide kakerlakker!
Har frøkenerne fået viklet sig ind i kjolefolderne?
Holdt!
Fart på! Hjælp polioarmene!
Kompagni, vækning! Anden pluton, vækning!
Hvad er der, menig? Kom tilbage, I tåber!
Ti.
Hent Tshugainov. Fart på!
Femten.
I løb!
Anden pluton, nattero!
Lavere, lavere! Få den røv længere ned!
Kompagni, vækning! Anden pluton, op!
Hold knoppen nede!
Finskytter er glade for hoveder, der titter frem.
Jeg sagde: Fart på!
Tyve.
Kompagni, nattero!
Venstre om!
Det var satans. Meld dig hos mig efter øvelsen.
Kompagni, vækning!
Lkke mase! Fart på!
Våbnene op!
Hurtigere!
Anden pluton, tilbage!
I løb!
Ljutajev, Rjabokon! Løft den soldat.
Husk på det her nu og for altid: En desant efterlader ikke sine egne.
Rygepause, ti minutter.
For helvede da!
Hvorfor skal vi bære dig hver gang? Vi har nok at slæbe på.
Hvorfor dræber I mig ikke?
Gør det bare!
Jeg orker ikke mere.
Så skrid. I morgen ved inspektionen træder du et skridt frem og siger det.
Ja! Og det vil I vel foragte mig for.
Men det vil jeg skide på!
Måske kan Olja ikke vente. Så er det nok en meget god ide.
Jeg forlader mandskabet i morgen.
Jeg fik et brev fra min mor.
For længe siden.
Hun er syg.
Hvis jeg tager billetten, har hun ingen tilbage.
Men jeg går ikke alene.
Er der andre, der vil følge med?
Fyrene fra det seneste kontingent sagde, -
- at de kæmpede en uge i Afghanistan, og så fedede de den på kasernen.
Dygalo tager livet af os inden krigen. Vi ender med næsen i støvet her.
Hvad siger du, Rjaba?
Er vi så enige, Spurv?
Vi træder ud af geleddet sammen.
Stå ret!
Giv agt!
Blikket mod obersten!
Kammerat oberst, regimentet er klar.
Goddag, kammerater desanter!
- Goddag, kammerat oberst! - Stå rør.
I har alle sammen besluttet -
- at gøre volontørtjeneste i Afghanistan.
Jeg vil stille jer et spørgsmål angående dette.
Har nogen af jer skiftet mening?
Jeg afkræver ingen forklaring.
I vil blot aftjene værnepligt i en anden enhed.
Hvem vil ikke flyve til Afghanistan?
Jeg takker jer for jeres indsats!
Jeg tjener Sovjetunionen!
Vi handler effektivt! Vi handler hurtigt!
Det er et gevær, ikke en kvinde!
Dræb! Vær ikke bange for den!
Du har tid til et eneste slag, og det vil redde din usle røv.
Slå ribbenene ind! Flå tarmene ud! Kom her med bøssen!
Sådan gør man! Dræb!
Menig, kom her! Tag den! Dræb!
Vorobjov! Kom her!
Stasenko! Herhen!
Våben og oppakning på jorden! Hurtigt!
Giv os lidt plads.
Slå ham. I fjæset! Gå amok!
Du er på vej i felten, slå!
Sådan kan du tæve dine ludere i det civile.
Lad næverne tale!
Slå nu til! Begge to! Læg kræfterne i!
Slå først, Vorobjov!
Vær ikke så fej! Man skal ikke være bange!
Slå først!
Op! Op!
Bliv ved med at slå!
Rejs dig! Op!
Op, menig!
Op!
Vis ham, Stas!
Igen! Falder man, skal man dø!
Kun de døde skyder ikke en i ryggen.
- Undskyld. - Flot, Vorobjov.
Vi fortsætter.
Det ser ud som modellervoks.
Værsgo. Alle skal mærke det.
Vi mærker på det, former det. Er det nemt at trykke ud?
Det kan formes efter ønske.
Præcis som et harmløst stykke legetøj.
Alle har haft den slags derhjemme. Alle har modelleret det til kaniner.
Men det, I står med mellem hænderne, er også et dødbringende våben.
Plastisk sprængstof.
Eller rettere: C4.
Det har sin egen kemiske sammensætning, -
- som I dog ikke behøver at kende.
Det er uvurderligt.
Derfor indgår det i enhver desants udrustning.
Man kan spørge sig selv hvorfor.
For det første:
Uden tændsats er det ganske ufarligt.
Rart at holde i hånden og røre ved.
Det er ikke noget, der går af i bukserne, så at sige.
I kamp er det rasende effektivt.
Det har en enorm eksplosiv kraft.
Brugen af det forudsætter et vist kendskab.
Eller rettere. Menig...
Der er to grundlæggende regler.
For det første: Jo hårdere du pumper, jo mere kraft er der på udløsningen.
For det andet:
Det skal ikke ind hvor som helst.
Det fungerer ikke af sig selv.
- Til eksplosion kræves... hvad? - En tændsats.
Korrekt.
Man skal trykke en tændsats herind.
- Navn? - Menig Petrovskij.
Du er nødt til at melde dig til kommandanten.
Ja?
- Menig Petrovskij melder sig. - Kom ind.
Meget naturtro. Naturligvis.
Kan du male?
Jeg studerede kunstmaleri.
Et stort portræt?
Det kan jeg godt.
Min kæreste skriver breve.
Vi mødtes før krigen.
Hun beder om et fotografi. Hun skal jo ikke se mig med de her.
Kan du male et portræt uden dem?
Et smukt maleri.
Selvfølgelig. Det tager nok lidt tid. Det kan ikke klares på et øjeblik.
Jeg tager ikke tilbage til hende.
Men vi kan da skrive sammen.
Giv akt!
Fremad!
Traktorbønder.
Tag den!
Se ham lige.
Han er gennemblødt af pis!
Ja, I griner, men jeg har køjen under ham.
Så må man vel sove med paraply.
Sagde du noget, menig?
- Nej, premierløjtnant. - Og du?
- De må have hørt forkert. - Sig frem. Så kan vi grine sammen.
Det betyder intet, om så snottet driver ud af næsen.
Du kan skide dine bukser fulde. Men en opgave skal føres til ende.
Om det så koster dig livet. Han gennemførte. Venstre om!
Af sted, march!
Det, I skal bruge til at kommunikere med lokalbefolkningen, -
- findes i dette hæfte.
Det vigtigste er, at når I krydser grænsen, -
- så er I i et muslimsk land.
Islam er ikke bare en anden religion.
Det er en anden verden med egne love.
Livet og døden...
...betragtes anderledes.
Den rettroende frygter ikke døden.
Falder man i krig mod de vantro, kommer man til Paradis, -
- hvor man får alt det, man savnede i det jordiske liv.
Vand. Frugthaver.
Storbarmede damer.
Islams indstilling til kvinder er et kapitel for sig.
Muslimens allerhelligste er hjemmet, haram.
Ordet "harem" stammer derfra.
Ordets anden betydning er "forbudt".
At se på muslimske kvinder er "haram".
Kønslig omgang er "haram".
Det er "haram" at gestikulere på en måde, som I alle har vænnet jer til.
Det kan man få en kugle i panden for på et ellers ufarligt sted.
På den anden side besudler en muslim aldrig sit hjem med blod.
Når I kommer til byen, er I gæster.
At dræbe en gæst, selv om han ikke er rettroende... haram.
Skriv jer derfor dette bag øret:
I er ikke i fare i byen.
Men så snart I forlader den, -
- kan den vært, der netop har givet jer mad, -
- skyde jer i ryggen.
At dræbe en vantro er en heltedåd.
Det er et skridt på vejen til Paradis.
Dette siger jeg jer, menige.
Afghanistan er en multinational stat.
Befolkningen består af mere end 20 folkeslag.
Tadsjiker, turkmenere, uzbekere.
Patanere ved grænsen til Pakistan.
I vest har der boet mongolske hazarer lige siden mongolvældets tid.
Ordet "hazar" betyder "tusind" på tyrkisk.
Er De ikke interesseret, menig?
Kammerat kaptajn, er det ikke lige meget, hvem man slår ihjel?
Det er endnu aldrig lykkedes nogen at besætte Afghanistan.
Aldrig nogensinde.
Kompagni, op!
Hvad laver vi i Afghanistan?
Vi opfylder vores internationale pligt ved at hjælpe vores broderfolk -
- med at stoppe imperialisternes fremmarch!
Skyd!
Menig Rjabokon indstillede skydningen.
På skiven, men for højt. Træk vejret mere roligt.
Fint.
- Har du skudt før? - Nej, kammerat premierløjtnant.
- Jeg er håndværker. - Kom med en riffel.
Javel!
Menig Vorobjov! Kom herhen uden våben!
- Sæt den her fast i kanten. - Javel.
Smukt, Gioconda!
Hvorfor tog du i felten?
Du blev vel indkaldt, ikke?
- Du forstår det ikke. - Så forklar mig det.
Kortfattet?
Kan du se den kampvogn?
Den er smuk, ikke?
Massiv. Intet overflødigt.
Våbnet er menneskets smukkeste skabelse.
Under renæssancen levede kunstneren Michelangelo.
Man spurgte, hvordan han gjorde.
Han sagde, at han tog en sten og slog alt det overflødige væk.
Forstår du det? Skønhed er fraværet af alt overflødigt.
I krig findes der kun liv og død. Intet er overflødigt.
Krig er smukt.
Jeg ved ikke, om du egentlig er dum, eller om du nyder at lukke lort ud.
Hvad smukt er der i, at maver åbnes, at tarme flås ud?
Leger du krig for at fordrive tiden?
- Jeg sagde, du ikke ville forstå. - Kys mig i røven.
Kammerater, post!
Rolig!
- Hvilken dag er det? - Onsdag den tredje.
- Det var det hele. - Hvad?
- Hit med det. - "Pigerne inviterede mig i byen."
Jeg bollede et par lækre fyre mere i aftes...
Du er så kæphøj, dit svin!
Giv ham tørt på.
Menige, hold inde!
Giv akt! I blev taget på fersk gerning!
Efter rengøringen melder I jer hos mig.
Flot!
I geled! Giv akt!
Venstre om, gør omkring!
March!
Hør her. Alle går ligeud. Vi spreder os ikke.
I tager benene og bider dem ihjel om nødvendigt.
Pinochet, Tshugun og Gioconda følger med mig.
Fremad!
Ligeud.
Kompagni, vækning! Fart på!
Alle ned på jorden! Kravl!
Vi kravler hurtigt! Vi kravler!
Hvad?!
Det fik jeg ikke fat i! Alle op!
Hvem var det? Var det dig? Jeg hørte ikke, hvem det var.
Var det dig? Jeg hørte det ikke! Kom her!
Var der noget, du ville sige?
Sig noget! Hvisk det i mit øre!
Alle mod en! Gå bare amok!
Vi er alle baretter, og ingen finder ud af det her!
Er I mænd eller mus?
Hold op, hvor var han vred.
I dag fortalte staben, at han havde anmodet om forflyttelse -
- til Afghanistan for sig selv og for os.
I dag fik han så afslag.
Holdt, hvem der?
Hurtigere. Og stille.
Hold fast her.
Har I smøger?
Nu synger hun igen.
Sikke en pige. Hun pumper bare derudad.
Drenge, vil Dygalo ikke snart lede efter os?
- Næppe. - Hvorfor ikke?
Fordi.
Ljuty. Jeg spekulerede på, hvem der brugte det tunge skyts.
- Blev der noget til overs? - Tag bare.
Vi kneppede, så det rakte til halvandet år.
Skal vi tage en smøg mere?
Spurv, ved du, hvordan man røg på børnehjemmet?
Ligesom sigøjnerne. Et enkelt hiv rakte til alle.
Se dem lige.
Gutter, I er bare et fantastisk slæng.
Jeg elsker jer alle sammen. I skulle bare vide.
Spurven får ikke mere, -
- for så skal vi bare slæbe ham igen.
Nu er det min tur.
Vovka, er du en rigtig mand?
- Sig nu ja. - Er du en rigtig mand, eller hvad?
Jeg har Olja, så du ved, hvordan jeg er.
Elsk du bare din Olja.
Hver mand har sin egen Olja.
Men nu er du et mandfolk, selv om du ikke har taget din eksamen.
Det er nødvendigt.
Vi skal ikke på charterrejse nu.
Man tager ikke i krig som jomfru.
- Kom nu, Spurv! - Gør som en rigtig mand!
Hvad nu, hvis hun ikke vil?
Det vil hun, du er hendes favorit.
- Du lyver! - Det ville drengene aldrig tillade!
Det er sandt.
Hun kigger konstant på dig, men du lader, som om du ikke bemærker det.
- Jeg kan ikke, når alle kigger. - Vent lidt. Jeg kommer straks.
Du er noget særligt, ikke sandt? Er du bedre end de andre?
- Jeg er ikke helt med. - Det må vi rede ud senere.
Spurven hjælper til. Kan benene bære?
Den lige vej mod fronten! Ingen vej tilbage!
- Af med huen! - Han faldt som en helt.
- Stas? - Ja?
Hvad er der galt?
Hjemve.
Du er også lidt bange, ikke?
Hvis du skal være helt ærlig.
Jeg er bange.
- Det er ikke alle, der bliver skudt. - Så længe man dør med det samme.
Det værste er at ligge og lide.
I Tashkent lå jeg på et hospital, der var fyldt med soldater.
En halv seng til hver mand.
En fyr fra vores gård vendte tilbage.
Han var frisk, bortset fra at han havde fået sprængt urinblæren.
Han havde en slange stikkende ud fra maven og ned i en dåse ved foden.
Han blev kaldt Drypperen.
Hvad laver ham Spurven egentlig? Knepper han, eller læser han?
Jeg må hellere se efter.
I er nogle vilddyr, alle sammen!
Med hvem som helst, hvor som helst!
Jeg kan ikke klare den slags!
Bæster.
Jeg mente det jo kun godt.
Hvorfor kigger du sådan?
Har du nogensinde fået at vide, at du faktisk er smuk?
Blev du forelsket? Vi kan gifte os, men de kommer bare rendende.
Du må da være klar over det.
Du er smuk.
Er du tosset?
Jeg er kunstner.
Venus, der rejser sig fra bølgerne.
Venus!
Venus, der rejser sig fra bølgerne!
Skønhedens gudinde!
Havet skyller alle synder bort!
En evig vandrer uden synd! En gudinde!
Bed for hende!
Ned på knæ, uslinge!
Jeg elsker dig!
I geled!
Stå rør.
Venstre om!
Til flyvemaskinen i løb, march!
BAGRAM, AFGHANISTAN, DAG 153
Krasnojarsk! Er her nogen fra Krasnojarsk?
- Mig! - Dig. Hvor er du fra?
- Krasnojarsk. - Fra Jershovka. Så er vi jo naboer!
- Du kører ikke herfra! - Forstået!
Jeg flyver herfra.
Tag lykkeamuletten! Tag den, sagde jeg!
Fire gange over tiden. 28 slag. Ikke en skramme!
Tag den ikke af. Er du med?
Den er din! Brug den!
Der kommer flere hjemme fra os. Giv den videre.
- Hvad hedder du? - Oleg. Hvad med dig?
Kolja!
Se der, drenge.
Kaptajn! Til højre!
MOSKVA 5197 KILOMETER
Til fjerde kompagni, følg mig.
Farvel, gutter.
Vi ses.
En flok kriminelle, narkomaner, alkoholikere og sexgalninge.
Til niende kompagni, følg efter mig.
De driver kvæget herhen.
Tag og hæng jer.
I geled!
Giv akt!
Menige! Jeg må lykønske jer med, -
- at I er kommet til det heltemodige niende kompagni.
Forstår I mig ikke?
Jeg lykønsker jer med, at I er kommet til det heltemodige niende kompagni.
Hurra! Hurra! Hurra!
Hohol, før dem til eksercitsbanen.
Mit navn er premierløjtnant Graveren.
Glem alt om, hvem I var før.
Her er I hverken gode eller dårlige. Her er I absolut ingenting.
Det her er en gammel slager.
Jeg skal personligt uddanne jer. Jeg skal gøre jer til soldater.
- Er det forstået? - Javel, hr. Premierløjtnant.
- Javel, hr. Premierløjtnant! - Nydeligt.
Menig Tshugainov.
Hvorfor er det her så beskidt?
Det er den heltemodige menig Samylins våben.
Det tog otte mands liv.
Det er en anelse molesteret, for det blev ramt af en granat.
Man kan nok få det i god stand igen.
Løbet er skævt, hvordan kan man så skyde?
Din tåbe. Du fik et berømt våben foræret.
Du burde være stolt, men i stedet begynder du at kværulere.
Skriv under.
Venstre om.
Fremad march!
- Hvem var jeres kompagnichef? - Premierløjtnant Dygalo.
Jeg troede ellers, han var færdig. Han sov der.
Han skar tænder. Han gik til angreb.
Ingen andre kunne sove.
Han blev vel ført til sygehuset i Tashkent.
Han var en behagelig fyr. Han var sjov. En spasmager.
Han led af et eller andet. Hvad var det nu?
Dårlige nerver.
Jeg troede, du ville sige noget klogt.
- Ja, klart nok. - Er Snehvide der endnu?
Snehvide? Ja da.
- Hvad så, kunstner? Ligner det? - Mere eller mindre.
Det er malet af en bekendt. Ud fra hukommelsen.
Hohol, hør her.
Våbenlagret udleverede Samylins maskinpistol.
Han fik vel et nyt og solgte det gamle.
Så han handler med våben?
Den enes død, den andens brød.
Er det sandt, at vi skal i kamp om tre dage?
Lkke i kamp, men vi skal ud og udføre en militær opgave.
Opgaven er at indtage et plateau og beskytte vores kolonne.
Er det det hele?
Ja da. Tror du, det her er Stalingrad?
Kolonne, afgang!
En monumental fyr. Han burde støbes i bronze.
- Kagraman. - Hvad?
Ka-gra-man.
Et kælenavn, som betyder "den onde kæmpe".
Vores ven er den eneste af sin art i hele Afghanistan.
De har indstillet ham til en medalje, -
- men han giver altid stabschefen øretæver, når han er fuld.
Han kommer ikke for en krigsret, men han får heller ingen medaljer.
- Afanasi, hvem er de der? - De grønne.
Afghanerhæren. Vores allierede.
Det er umuligt at forsøge at samarbejde med dem.
De stikker af, så snart de får færten af kamp.
Du tror, at flanken er sikret, men så er de tre kilometer væk.
På grund af de der kujoner blev vi overrendt under en belejring.
- Hvor starter dushmanernes område? - Lige bag vagtposten.
Der har vi dem. De er så flinke og broderlige, -
- men når natten falder på, graver de våbnene frem.
Så er det "Allahu Akbar" og en kugle i skallen.
I har vel væddet om det første skud?
- Selvfølgelig. - Hvad er præmien?
- En karton Marlboro. - Jeg giver en til.
- Hvem af jer fik den første? - Samylin.
Han dræbte den første, men var også den første i en kiste.
ASTAVA, DAG 164
Garnisonen længst væk. Vi kører provianten derhen og fortsætter.
- Skal du have den med? - Ja.
Så æder du den vel, når den er blevet stor.
- Ligner jeg måske en koreaner? - Gærer det?
Hvad tror du selv?
Vi tager fem liter til drengene.
Nå, drenge, for myrderiet?
- Hvad går pigerne i nu til dags? - Han har ikke set en civil i et år.
- Kjoler og den slags. - Jeg regnede heller ikke med uniform.
Jeg mente: Hvilken slags kjoler?
Om sommeren er det sådan nogle kjoler, -
- der bliver gennemsigtige i solen.
Man kigger og tænker "bryderben", men de bevæger sig alligevel.
- Er de så lange? - Nej, længere.
Og slidsen er så dyb, -
- at kjolen flagrer i vinden. De må holde fast med begge hænder.
I har Gorbatshov, -
- men jeg forstår ikke, hvad perestroika er.
- Hvad folk egentlig har gang i. - Hold nu mund.
Jeg forsøger at føre en samtale.
Hun går, og kjolen svinger hid og did. Hid og did.
- Ikke også? - Nemlig.
Jeg får det helt dårligt.
Hvor længe har I siddet her?
- Halvandet år. - 15 måneder.
Jeg kan godt regne uden din hjælp, forbandede tartar. Du er fuld af lort.
Tartar, siger du? Hvad er du selv? En bjergged!
I går klatrede du længere ned og tog den direkte vej til kasernen.
Tag det nu roligt, drenge!
Klokken 22, Moskva-tid, begynder vores ønskekoncert.
Nå, drenge, skal vi være med?
Hold jer nede.
Fordømt!
- Kommer de? - De kommer.
- Hvor mange? - Fem eller seks. Jeg er ikke sikker.
30 meter til venstre i retning mod Den store tand.
Der har vi dem.
Gør jer det bekvemt ved jeres radioapparat.
De ser ud til at være fem.
Ahmed...
Ahmed, er det dig?
Ljosha! Salam aleikum, din lille sukkermås!
Lever du endnu, dit forbandede røvhul?
Du overlever ikke, nu indhenter døden dig.
Jeg skal sprætte dig op med de bare næver!
Jeg dræber din mor og din far og dine brødre og søstre!
Du dræber ikke flere.
Fyr.
Her følger et ønske med jeres favorit AC/DC. Fyr den af!
De stikker af. Ønskekoncerten er forbi.
På gensyn. Vi smutter, drenge.
Stå stille!
- Ljosha? - Nej, Volodja.
Volodja? Salam, Volodja.
Er det dig, der er Ahmed?
Ja.
Jeg er nødt til at smutte, jeg kan ikke vente på dig.
Er du fra Tashkent? Far, mor fra Tashkent?
- Krasnojarsk, Sibirien. - Uha, hvor koldt.
Kæreste i Sibirien? Er du forelsket?
- Hvad hedder hun? - Olja.
- Er hun smuk? - Meget smuk.
Jeg har også min smukke Fatima.
Jeg elsker hende meget højt.
- Er I forlovede? - Ja, hun er fra nabobyen.
Forlovet. Kvinden, jeg elsker.
Volodja. Jeg går nu.
Snart. Jeg går.
- Var det dig, der skød? - Hvor kom han fra?
Et stolt folk, de flytter sig midt på dagen.
- Det er Ahmed. - For søren da, din ven.
Det svin slog tre af vores drenge ihjel.
Et stinkene røvhul. Lad os se lidt nærmere på ham.
Tillykke. Skær et snit i kolben.
Til dig, Spurv.
Farvel, min ven. Vi vil aldrig mere ses.
Men mindet lever videre i vores hjerter.
Af sted.
Kolonne, holdt!
Hop af!
Endestation, tøm vognene!
Sten.
Vi overtager og bemander stillingerne!
Kom her.
Tiende kompagni kalder første. Vi er i position.
Holdt! To skridt tilbage!
Du går, som om du promenerer på stranden med din dame.
Kan du ikke se det? Et stykke metal.
Den listigste af alle miner.
Det er vores mine. Den slags har de ikke her.
Og så træder vi selv på dem.
Hvis du træder på den, ryger hele benet. Hold afstand.
DZARDAN-PLATEAUET, DAG 181
Tag en stor.
Hvor er det, du lægger den? Den skal derhen!
Bevægelse mod højre! Skyd ned i passet!
Goddag, kammerat kaptajn!
- Se der. Vores Rjaba. - Drenge, før soldaten væk herfra.
Hans kompagni faldt. Han er eneste overlevende.
Rjaba...
- Første! - Første er i position.
- Anden! - Anden er i position!
Brødre, det var ikke med vilje...
Stas havde måske et mareridt?
Op, din lort.
Ved du, hvordan det foregår?
De går den lige vej hertil og stikker så mange af os ihjel, de kan nå.
30 mand. De skærer halsen over på os.
Sådan her! Fra øre til øre, slagter os som svin!
På grund af sådan et kødhoved, der sover på sin vagt!
Det her er ingen øvelse, det er krig! Dræb, eller bliv dræbt!
Få det svin væk!
- Vorobjov! Du erstatter ham. - Javel.
Afanasi, Kurbashi, I følger mig.
DZARDAN-PLATEAUET, DAG 210
- Fedt. - Laver du også en til mig?
Selvfølgelig.
- Gioconda! - Ja?
- Hohol har et ærinde. - Jeg laver den, når jeg er tilbage.
Kammerat premierløjtnant, Petrovski melder sig til tjeneste.
Først kommer den her stribe.
Og så får du en kokarde mere med i købet.
Så er det frem med pengene.
Du er to minutter forsinket. Tog du dem med?
Nu er jeg ikke med. Tager du pis på mig?
Der er ingen, der har nogen.
Hvornår kommer kolonnen? Om en dag, et par dage, en uge?
Om en time kommer du med to æsker.
- Hvor skal jeg få dem fra? - Find dem, stjæl dem, skid dem ud.
- Javel, hr. Premierløjtnant. - Giv kort.
Stas, har du stikker?
Du der!
Stands!
Stands, for satan! Stands!
Stikker?
Tændstikker. Er du med? Stands!
Jeg kan give dig dem her.
Jeg giver dem her til dig.
Så giver du mig tændstikker.
Jeg må ikke.
Haram.
Jeg må ikke.
Gå så.
Kom her. Hvem gav dig lov til at forlade vagtposten?
Pispicasso på eventyr.
- Tre vagttjanser i træk. - Javel, hr. Kaptajn.
Aivazovskij, horeunge
Hvorfor blev du så længe? Vi skulle til at jævne byen med jorden.
Fik du dem?
Godt klaret.
Det her vil fædrelandet ikke glemme.
De kommer!
Hvor mange er der dog?
Hvordan er de kommet så tæt på?
Fyr!
Pilen! Pilen!
Det er Høgen!
Giv ham dækild!
Kurbashi! Dækild!
Bag klipperne!
Stas, tag kaptajnen!
Kammerater, fremad!
Søg dækning!
Angrib!
Søg dækning!
Holdt!
Hvor er bøssen, Spurv?
Vi smutter, de er allerede nået tilbage til byen.
Hohol i midten, jeg tager højre flanke.
Afgang.
Kurbashi, gården til højre.
Stas, Ljuty. Gården lige fremme.
Hvor kom det fra?
Du skal ingen steder.
Indstil skydningen!
Det gør ondt, selvfølgelig gør det ondt.
Hohol, vi smutter nu. Nu er vi på røven!
Suojaan! Søg dækning!
Hvor er I?
Stas er såret. Skynd jer!
Vi smutter!
Hold øjnene åbne.
Hvad er der, Stas?
Stas, du må ikke lukke øjnene. Se på mig.
AFGHANISTAN, DAG 237
Nu.
Tag fat her.
Se lige, hvad de sataner laver.
Nu forsvinder vi!
Jeg skal vise dig!
Søg dækning!
De svin skyder deres egne på vej hjem på grund af lidt konserves.
Hjem, siger du? Burde man pakke taskerne?
De var måske på vej tilbage til garnisonen.
Her skal også lidt livsanskuelse til.
Ved I, hvad Spurven er for en fyr? Fortæl, fuglemand. Ikke skamme sig.
Jeg skammer mig ikke over at studere sprog.
Spurven er vores lærer.
- Hvad sjov er der ved det? - Lærerne var bange for vores klasse.
- Hvor mange drenge var I? - Tre.
Og tøser?
52.
Duskede du dem alle sammen?
Hold nu op, han har jo sin Olja.
En dag må jeg komme forbi og se vidunderet Olja.
Han står ved tavlen med pegepinden i hånden.
Sammen med Gioconda.
- Kurbashi skærer i mennesker. - Det gør jeg ikke. Det her er nok.
Så hellere blive dyrlæge. Passe heste og får.
Hvad med Hohol? Hvad skal du lave, når du kommer hjem?
- Begynde at drikke. - Ja, du drikker en uge, men bagefter?
Drikke mere.
- Og efter det? - Jeg bliver ved med at drikke.
Lige indtil jeg har glemt alt.
Så rejser jeg mig, vasker ansigtet og begynder at leve igen.
Hvis det lykkes.
NYTÅRSAFTEN 1989, DAG 267
Krasnojarsk sneg sig forbi for din skyld.
Gudskelov. Vladivostok sendte allerede i går aftes.
- Tshugun! - Niin?
Lukkede du drikkeflasken?
- Hvorfor er den lukket? - Hvor er den?
Jeg glemte det.
Ja, du "glemte det". Du ville drikke i smug under tæppet.
Brødre.
Pinochet! Vær hilset!
Hvad bringer dig hid?
- De sendte mig. - Hvorfor?
Jeg bankede en, der kaldte mig et svin.
For muslimer er det et beskidt dyr.
Drik lidt sprut!
Det er Afanasi. Et frygteligt menneske.
Kurbashi, samarit.
Det der er Hohol.
For nogle Hohol, for andre kammerat premierløjtnant.
Serjoga er en af vores drenge, en ægte dygaloist.
Skal vi sætte os? Slå jer ned.
Drenge, Gorbatshov taler allerede. Skru op.
For det gamle år. Lykke og fremgang.
For at alt ondt vil blive i det forgange år.
Stik os fluks en omgang mere.
- For hjemsendelse. - Hjemsendelsesår!
Fyld op.
Brødre. Den tredje skål.
Til minde om vores faldne kammerater.
Samylinin.
Rjaballe.
For alle dem, der ikke overlevede.
For Stas.
Sov nu ikke. Så bliver du forvandlet til en ged.
Folkens!
Kompagniet klar til kamp!
- Få kontakt med Høgen, hurtigt! - Patroner!
De kæmper til sidste mand.
Lad dem bare komme an!
Søg dækning! Fyr!
- Nogle sårede? - Vi har to her!
Se lige, hvor mange de er!
Møgfisser!
En til! Søg dækning!
Hvor er kaptajnen?
Spurven til kaptajnen. De slagter os alle sammen!
Til mortererne!
150 mand mellem klipperne.
Længere ned!
Hent de sårede!
- Kaptajnen er faldet. - Hvilke officerer er i live?
Er der overhovedet nogen?
Kompagni! Følg mine ordrer!
Starlej er faldet!
- De kommer! - Angrib!
Herover, din slyngel!
Spurv, Tshugun! I midten!
I må ikke lade dem komme nærmere!
Det her er helt vanvittigt.
Spar på raketterne. Vi har brug for dem.
De er nødt til at komme, når vi ikke kontakter dem.
Hvad skal du med maskingeværet?
Der er ikke flere granater.
Granatkasterne er ødelagt.
De venter på transport. Vi betyder ingenting.
Mere!
Spurv, er du i live?
- Jeg fryser. - Hold ud lidt endnu.
Vores folk skal nok komme med helikoptere.
I Tashkent er det varmt.
Og der er lækre sygeplejersker.
- Hvor længe har vi siddet her? - Tre timer.
Det begynder om lidt.
Søg dækning!
Nu kommer der granater!
Kurbashi, kom her. Hohol blev ramt.
Spurv, kryb herind!
Kravl!
Kravl herover!
- Er der nogen, der er i live? - Jeg er her!
- Er der andre? - Ikke her, i hvert fald.
Møgfisser!
Er nogen officerer i live?
- Hvilke af de ældre? - Ingen.
Hør mine ordrer!
Mandtal. Begynd længst ude!
Et.
To.
Tre.
Fire.
Fem.
- Seks. - Syv.
Vi samler de efterladte patroner sammen.
Jeg har to.
Også granaterne.
De her stopper ikke noget angreb.
De sætter sig i bevægelse.
De kommer snart, og så er vi færdige.
På min ordre.
Angrib!
Af sted!
Kammerat oberst.
Niende kompagni har fuldført sin opgave.
Kolonnen kan godt køre ind.
Der kommer ingen kolonne. Vi kan tage hjem.
Kammerat oberst, vi har indtaget højen.
Kolonnen kan godt komme.
Hører du? Hvorfor var der ingen radiokontakt?
Krigen er forbi! Vi skal hjem! Hører du?!
AFGHANISTAN, ZAYGANI, DEN 9. FEBRUAR 1989
Vi forlod Afghanistan.
Vi, nierhde kompagni. Vandt vores krig.
Dengang vidste vi ikke ret meget.
At det land, vi havde kæmpet for, ikke længere fandtes to år senere.
At det kom på mode at gå med medaljer fra en falden stormagt.
Vi vidste ikke, at Dygalo og hans lejr blev flyttet til Rusland, -
- hvor han døde af et hjerteanfald midt under eksercitsen.
Vi vidste ikke, at Snehvide og hendes mor -
- blev i en forladt by ved Afghanistans grænse og forsvandt.
Og alle forsvinder.
Nogle til Himlen, andre til Helvede.
Det vidste vi ikke dengang.
Vi vidste heller ikke, at da hæren forlod landet. -
- blev vi ganske enkelt glemt oppe på plateauet.
Vi forlod Afghanistan.
Vi, nierhde kompagni...
...vi vandt.
BASERET PÅ VIRKELIGE HÆNDELSER DEN 8/1 1989 PÅ DZARDAN-PLATEAUET
TILEGNET MIN FAR